Hvad står der?
"I underjorden, hvor rosen gror, næste ord på vejen bor."
Rose...?
Vi skal lede efter nogle... roser.
Rose. Her, måske.
- Her. Hold den. - Okay.
Det virker, som om den sidder fast.
Vent.
Vent, vent. Du skal ikke hive i den.
Det er gummipile. Fake.
- Er du okay? - Ja.
Hvis der er sat en fælde op, så er vi nok tæt på.
"Hvor rosen gror."
Cool.
"Rude frem til døren bær' Drej på korset, og I er der."
Korset? Der er jo simpelthen så mange kors.
- Kan du se en rude? - Nej.
- Se. Hinkerude, selvfølgelig. - Ja.
Men du ser vel ingen pile, vel?
Hvad med den?
- Mig eller dig? - Du kører.
Okay.
- Det går jo som en leg. - Godt. Fortsæt.
Maja!
Hallo? Maja? Hallo, svar!
- Maja, svar så! - Det er okay.
Okay.
Her. Tag rebet.
- Wow. - Hvad?
Lasse? Jeg tror, at du hellere må komme herned.
- Hvad? Skal jeg det? - Jo, du kan godt. Jeg hjælper dig.
Okay.
Fortsæt.
Godt, Lasse. Er du okay?
- Ja. - Så fortsætter vi.
Korset.
"Drej på korset, og I er der."
- Hvad er det for noget? - Ingen anelse.
Sikke et underligt skrin.
Er du med?
Vent.
"For at åbne skrinets tag, kræves blot denne ringe sag."
"Find nu nøglen til dens lås, ellers skatten for evigt forgås."
- Underskrevet Alexander von Broms. - Alexander von Broms?
- Hej, hej. - Allerede udsolgt.
- Jeg vil se Ricki Bee. - Det skal du da også, min skat.
- Far ordner det. - Ja, det ordner far.
- Åh, vent... - Dino, du er så sød.
Skrinet var skjult i over 250 år, indtil Lasse og Maja fandt det.
- Hvad er der i det? - Det ved ingen. Vi kan ikke åbne det.
Alexander von Broms var ikke bare komponist.
Han var også en finurlig opfinder. Han har også bygget orglet heroppe.
Hej, hej.
Undskyld. Mine små engle!
Billetsalget går rigtig godt, og jeg har en nyhed:
- Von Broms Duo spiller her. - Alexanders efterkommere?
Ja. De blev så glade over skrinet, at de vil spille en koncert gratis.
- Hvor sjovt. Klassisk musik. - Rigtig sjovt.
Fantastisk. Roland blev nok allergladest.
Han er så spændt på at skulle spille sammen med sine idoler.
- Skrinet har ændret alt. - Ja. Nu kan vi renovere kirken.
Takket være jer, mine små engle, er alle problemerne ude af verden.
Vi har et lille problem her.
Se på taget. Det er plumråddent. Hytten kan falde sammen når som helst.
Vi skal skifte det hele ud. Det kommer til at koste lidt ekstra.
Tømmeret, gutternes løn og min løn.
Så vi lander på noget i retning af det her.
- Jeg skal have pengene i dag. - Så mange penge har jeg ikke i dag.
Men udstillingen går godt, så om en måned, måske...
En måned? Betal i morgen, eller vi nedlægger arbejdet.
Det skal nok gå. Lasse og jeg kan fortælle om, hvordan vi fandt skrinet.
- Vi kan vise rundt i krypten. - Mine engle, vil I det?
I har ret. Det ordner sig.
- Så skal vi se, hvor det kan være. - Det ved jeg ikke.
- Er det Von Broms Duo? - Julia von Broms, formoder jeg?
Ja, jeg er Julia von Broms.
Roland Svensson. Jeg skal akkompagnere jer på Alexander von Broms' orgel.
Ja, det glæder vi os sådan til. Det er min søn Richard.
- Velkommen. Det er en stor ære. - Ja, det forstår jeg godt.
- Hvor har vi så skrinet? - Herovre.
Hallo, hvad laver du?
- Hej, Julia. - Werner?
- Werner? Kender I hinanden? - Werner von Broms, Julias lillebror.
En fornøjelse. Hyggeligt. Hvordan får man den op? Jeg kan ikke finde låsen.
- Det ved vi ikke rigtigt. - Man må ikke pille ved skrinet.
Lille ven, det må man, hvis man hedder von Broms, og det gør jeg.
Jeg skal hente skrinet, for det tilhører mig.
Dig? Jeg er den ældste. Altså tilhører det mig.
- I vil vel ikke tage skrinet med jer? - Jo.
Alexander von Broms var vores forfader. Derfor tilhører skrinet os.
Og udstillingen? Hvis vi ikke får penge ind, kan vi ikke renovere...
Og? Siden hvornår har det været det mit problem?
Ikke mere snak her. Skrinet kommer med mig.
- Med dig? Halvdelen er jo min. - En tredjedel er min.
En tredjedel? Hvor fik du luft fra? Du må da dele med din m-m-mor.
Måske skal det blive stående, indtil I har bestemt jer.
Skidt ide. Jeg har det. Vi lader skrinet stå her, til vi har bestemt os.
Efter koncerten tager jeg det med mig.
Nej, jeg mener, vi tager det med os.
Hvor blev det tosset.
- Mor, skrinet er da lige så meget mit. - Hvornår lagde du bleen?
Han har lige så stor ret til det som dig.
Dobbelthagen klæder dig. Ikke den. Du må bladre.
Jeg glædede mig til Von Broms Duo. Nu ville jeg ønske, at de aldrig kommet.
Nu skal vi ikke forhaste os. De kan nå at skifte mening.
- Og hvis de ikke skifter mening? - Roland, vær fortrøstningsfuld.
Julia? Julia, må jeg veksle et par ord med dig?
Sådan... Jo... Jo. Sådan...
Vi har intet at tale om, vi to. Farvel, Werner.
Jeg agter ikke at forlade Valleby, før jeg har fået det, jeg vil have.
Hører du? Næhæ.
Hvem der bare havde en billet.
- Se, hvem der er der. - Hvor meget giver I? Nej, nej.
Laver I sjov? Jeg skal have mindst det dobbelte. Godt.
Det siger vi. Tak. Hej.
Richard. Kom her. Hvad bestiller du der?
Ricki Bee spiller i aften. Og det er lykkes mig at få en billet.
Ikke tale om. En ægte von Broms hører ikke den slags larm.
- Nej, men jeg ville alligevel... - Desuden skal du øve dig.
Du spillede forkert to gange i Rom. Det var utrolig generende for mig.
- Undskyld, mor. Jeg lover at øve mig. - Stille.
- Men mor... - Jeg vil ikke høre mere fra dig.
- Bestemt dame, hende Julia. - Stakkels Richard.
Gud, først giver du os en fantastisk chance for at redde kirken.
Så sender du slægtningene for at tage det fra os.
Kan du ikke få dem til at skifte mening? Det er et godt formål.
Du kunne godt give mig et tegn, hvis du vil bremse dem.
Nej, undskyld. Det var formasteligt af mig at spørge.
Gud?
Var det dig? Gud?
Ja. Det var et tegn.
Gud?
Hallo?
Nå. Gud?
Gud? Hallo? Kan du ikke lukke op? Nu har jeg forstået det.
Tusind tak. Gud, mange tak.
"Under koncerten glider Ricki Bee og kommer til skade med hånden."
"Trods smerter giver han alt på scenen."
- Sært. Døren er låst. - Præsten sover da ikke over sig, vel?
Nej. Især ikke i dag, hvor udstillingen betyder så meget.
Vent. "Den maskerede sanger sang alle sine kendte sange -
- til publikums jubel." Typisk, at vi ikke var der.
Vi må nøjes med Von Broms Duo i aften. Se.
Mystisk.
Hallo?
- Hallo? - Hallo?
- Hallo. - Hallo, er det dig, Gud?
- Nej, det er Lasse. - Og Maja.
Mine små engle.
- Tak! - Hvad laver du der?
Jeg havde urene tanker, så Gud låste mig inde.
- Jeg tror ikke, det var Gud. - Skrinet! Det er væk.
- Hvad var det? - Hørte I det?
- Roland. - Er du okay?
- Hvordan går det? Du bløder jo. - Det er ikke slemt.
Jeg kæmpede med rebene hele natten og fik hudafskrabninger.
- Kære ven! - Skrinet. Er skrinet væk?
- Ja, det er forfærdeligt. - Så du nogen?
Nej, men jeg hørte noget. Pludselig mærkede jeg et hårdt slag -
- bag på hovedet, og da jeg vågnede op, var jeg bundet.
- Du? Maja? - Det udvikler sig til en politisag.
- Politimesteren midt i fangsten. - Det er Maja. Er du optaget?
- Ja. - Kom hellere til kirken nu.
Okay. Jeg kommer.
Skrinet trækker virkelig folk til. Selv tyvene fandt hertil.
- Hvordan går det? - Ikke godt. Tyven bar handsker.
Se her. Blod. Tyven skar sig på glasset.
Godt, Maja. Så har vi noget at gå efter. Så går vi ind.
Det er forbi. Vi får aldrig råd til renoveringen.
Giv ikke op. Gud havde været en svær kamp, men en gemen tyv klarer vi da.
- Tror du det? - Tror? Jeg ved det.
- Finder I noget? - Nej.
Med de her to er intet umuligt. Skal vi tale med familien von Broms?
- Hvordan er hun, Julia von Broms? - Hvordan?
- En rasende flot kvinde. - Ja. Rasende er ordet.
Hvad er det du siger? Hvad sagde du? Er skrinet stjålet?
- Stjålet? - Werner, lad mig ordne det her.
- Hvor kunne du lade det ske? - Tag det en lille smule roligt.
Jeg er hverken lille eller rolig. Jeg er bestjålet. Jeg er krænket.
- Og hvad agter du at gøre ved det? - Jeg vil da gøre mit yderste.
Dit yderste?
Ja, det føles jo meget bedre.
Jeg har været i New York, London, Paris...
- Thiruvananthapuram. - Ja.
Og nu siger en lillebitte politimanse i lillebitte Valleby -
- at jeg skal tage det en smule roligt, fordi han vil gøre sit yderste.
Ikke godt nok!
Nok er vi ikke New York, men i Valleby fanger vi altid tyven. Ikke sandt?
- Jo. Selvfølgelig. - Absolut.
- Hvordan arbejder I egentlig her? - De er kompetente.
Javel.
Ja.
Hvad venter I på? Ud at fange tyven!
Så.
Hvad...? Vent lidt!
Vent lidt.
Jeg må bede jer besvare et spørgsmål. Jeg stiller det til alle mistænkte.
- Hvad? Mistænkte? Os? - Mistænker I os?
Står betjenten og siger, at jeg skulle have stjålet mit eget skrin?
- Det sagde jeg ikke. - Jo.
- Det gjorde jeg ikke. - Jo.
- Nej. - Jo.
- Han vil vide, hvad I lavede i aftes. - Nemlig. Netop. Tak. Julia?
Javel. Jeg kan ikke se, hvad det har med sagen at gøre -
- men jeg spiste middag på hotellet og gik tidligt i seng.
Søvn er alfa og omega.
- Nå. Ja... Du der? - Richard.
- Ja. - Ja...
Jeg øvede mig på min violin hele aftenen indtil midnat, og så sov jeg.
Ja, det kan jeg bevidne. Jeg hørte ham gennem væggen.
- Og du...? Hallo? - Ja.
Jeg sov også hele natten. Søvn, det er al... Ja.
- På hotellet, eller hvad? - Hvad ellers?
- Kan nogen bevidne, at...? - Nu er det nok med insinuationerne.
Vi vil ikke tage mere af Deres kostbare tid.
I må gerne gå nu.
Det gik jo godt. Men vi skal nok finde skrinet ret inden ret længe.
- Hvad siger I? - Ja.
Så spinder I videre på det her, og jeg spinder videre i min retning.
Von Broms' skrin er blevet stjålet.
Og dagen inden dukker hans slægtninge op.
Og alle tre vil have det.
- Julia. - Miss.
- Richard. - Misset.
- Og Werner von Broms. - Misset.
- De hoved-miss-tænkte. - De begynder at skændes.
- Om delingen af skrinet. - Hvorfor ikke tage det hele selv?
- Alle sagde, at de sov på værelset. - En af dem må være tyven.
Spørgsmålet er bare hvem. Richard havde bandage om hånden. Kan det være noget?
Fuldtræffer!
Kom.
Hej, Ronny.
- Fin musik. - Wonderful. Von Broms Duo.
- Jeg har alle deres plader. - Er det Richard?
Certainly. Unge hr. von Broms øver.
- Øvede han sig også i går? - Yes, indeed. Hele aftenen.
Det er godt, at han øver, for han spiller forkert samme sted hele tiden.
- Samme sted hver gang? - Vi håber, han kan det til koncerten.
Gik Julia eller Richard ud i går aftes?
- Nul. Ikke, hvad jeg så. - Var du her hele aftenen?
- Jeg var kun et smut ude i køkkenet. - Hvornår?
- Omkring halvni. - Hvad så med Werner?
- Hvilken Werner? - Werner von Broms. Julias lillebror.
Nej, ham har jeg ikke set. Men jeg kan dobbelttjekke.
Werner, Werner, Werner... Nul.
Der bor ingen af det navn her på hotellet.
Okay. Tak.
Se. Se.
Kunne man måske friste med en lille plade, der...? Nej.
Werner sagde, at han boede på hotellet. Hvorfor lyver han?
Hvor bor han? Der er kun et hotel i hele Valleby. Hvad ved vi om ham?
Næ, men se der, det er jo mig. "Werners øreguf." Den kan man købe...
"Werner von Broms. 42 år. Smørtenor -
- med hits som 'Sara, du rare' 'Lukas, min hund' og 'Ene igen'"
Se. Werner har engang været den anden halvdel af Von Broms Duo.
Jo, jeg har tænkt...
- Hvad skete der? - Werner dumpede Julia.
Han satsede på en solokarriere. Jeg forstår, hvorfor Julia ikke vil se ham.
Han forsvinder. Jeg har ikke hørt om nogen Werner von Broms før. Har du?
- Nej. Hans karriere tog nok ikke fart. - Op som en sol, ned som en pandekage.
- Ingen karriere, ingen penge. - Kan det være et motiv til tyveriet?
- Røveri! Hjælp! - Det lød som Werner.
Min ring. Min ring. Efter ham.
Duk. Efter ham. Jeg skyder genvej.
- Hvor tror du, at du skal hen? - Jeg jager en...
Nej, du jager ikke noget. Du er kommet rigtig meget for sent.
Du skal tage "oppvasken".
Det ville været fint, hvis I svenskere anstrengte jer en smule.
"Oppvasken" betyder opvasken. Værsgo. Klø på.
- Her. - Hvad?
- Og den her. - Hvad laver du?
Mange tak. Det har været lærerigt.
Kom tilbage, din lille snurre... snut.
- Hvor blev han af? - Ingen anelse.
Der!
- Ja? - Undskyld.
- Der. - Stands!
Ringen.
Nå da.
Dino.
- Er det sandt? - Åh, Sarah. Cara mia. Cara mia.
Tak. Undskyld. Vi tabte den.
- Er det den? - Ja, det er den.
Vent. Der står noget i den. "Alle eller intet."
Lad mig se. Plejer man ikke at sige "alt eller intet"?
- Lasse og Maja, se. Jeg fik bid. - Det gjorde vi også.
Werners ring forsvandt, men vi fik fat i den.
- Men tyven slap væk. - Men den er jo her, så...
- Næ, men...! - Nej. Ringen. Efter ham.
- Nej. Punktering. - Hvor blev han af?
Der står noget. Maja?
- "ANS." - Ingen chance for, at den kan køre.
Ans. Dans? Svans? Tjans? Chimpans'?
Der kan jo stå hvad som helst.
Maja, kom og se. Jeg tror, at jeg har fundet noget.
- Ligner det ikke en appelsin? - Arbejder ringtyven med frugt?
- Gustent. - Appelsindans...
Der er ikke noget på appelsin. Hvad er der ellers af orange frugter? Tjek.
Appelsin, citron, blodappelsin, kumquat, minneola -
- tangerin, pomerans, pompelmus...
- Hvad sagde du? Sig det der igen. - Pompelmus.
- Nej, det inden. - Pomerans. Pomerans? Det passer jo.
Vi må tale med Werner. Han har en del at forklare.
- Ja, jeg holder så meget af dig. - Hallo?
Hallo...? Fangede I tyven?
Jeg ville selv være løbet af sted, men jeg har ondt i visdoms... arm... tanden.
Knæet har ligament... Av! Så det gik ikke.
- Hvad holder du bag ryggen? - Ikke noget.
- Der. - Ikke noget!
- Du holder jo noget. - Jeg holder ikke noget.
Næ, det var nok ikke noget. Nå, så tak for i dag.
Hallo...!
Ingen hjemme.
- Der er ingen hjemme, sagde jeg! - Men...
- Bor du i bilen? - Selvfølgelig bor jeg ikke i bilen.
- Er du sikker på det? - Jeg bor ikke i bilen... bor jeg.
- Hvorfor? - Jeg har nok ikke solgt ret godt.
- Tak. - Den koster 50 kroner, du.
- Så derfor stjal du skrinet? - Jeg har ikke stjålet skrinet.
- Hvad er det så, du gemmer? - Jeg... Ja... Min fiolin.
- Men hvad er du så ude efter? - Hvad jeg er ude efter?
- Von Broms Duo. - Hvad?
Jeg er en idiot, der svigtede min søster og tog alle hendes penge.
Tog du alle hendes penge?
Penge...
Jeg efterlod hende i Prag. Hun tomlede hjem med en lastbilchauffør, der stank.
Det er næsten nok til, at man burde bede hende om u... Bede hende...
Det var ikke rart.
Du er søreme nuser. Hæld bare løg på bøffen.
Strø peber i øjnene og salt i såret. Kan du ikke se, at jeg er ked af det?
Jeg har det ikke godt. Jeg har haft det skide hårdt!
Jeg føler, at jeg nok burde ri... Tag fat i Julia -
- og bede hende om... om... u... Om... om... og sige om f...
Føler jeg stedvis. For nu vil Julia have alt, hvad jeg ejer. Også ringen.
- Jeg tror på ham. - Hvorfor ville tyven have din ring?
Alexander von Broms, min stamforfader, lod fremstille tre ringe.
En til hver af sine børn. Ringene har vandret gennem historien -
- indtil i dag. Richard og Julia har hver sin.
Ringene må ifølge legenden hænge sammen.
- "Alle eller intet." - Ja. Som der stod i hans ring.
Fik I tyven? Har I min ring?
Nej. Det eneste spor, vi har efter tyven, er den her.
Genkender du den?
- Nej. - Vi tror, der står noget med pomerans.
Pomerans? Som i Gösta Pomerans. Derhenne.
- Ja. - Tak.
- Undskyld. - I må ikke lege her.
- Hvor er Gösta Pomerans? - Han er optaget.
- Vi skal tale med ham. - Det skal vi. Hvor er han?
Der.
Det er jo ham, der ville have flere penge.
Derfor skal vi tale med ham. Ikke senere, men nu.
- Men der er meget højt op. - Ja.
Nej. Laver du sjov? Jeg skal ikke op i den der.
Aldrig, aldrig, aldrig...
- Du skal ikke kigge. - Kom straks ned.
Sikke en flot udsigt.
Hvad var det?
- Maja? - Ja... Vi må gå det sidste stykke.
Jeg tæller til tre. Så tager vi et stort skridt.
En, to, tre. Godt, Lasse.
Maja?
Kom, vi skal ud at gå.
- Nej! Maja! - Hovsa. Kom så.
Godt. Fortsæt. Op.
Okay.
Ikke kigge. Vi skal bare gå en lille tur.
- Går vi nu den rigtige vej? - Ja, helt sikkert.
- Hvad i helv...! - Her kommer der en lygtepæl. Sådan.
- Hvad laver I her? - Hej. Tag et stort skridt.
- Hvordan kom I herop? - Elevatoren.
Har præsten sendt jer? Sig, at vi pakker sammen, hvis vi ikke får penge.
- Blyanten. - Er det her din blyant?
Kom I herop for at spørge om det? Nej. Den her er min.
- Er der flere, som har dem? - Vi har delt 150 stykker ud. Hvorfor?
Den blev fundet ved et tyveri, som er forbundet med von Broms' stjålne skrin.
- Hvad lavede du i går aftes? - Det skal jeg fortælle jer.
Kan I se skibet der?
Der holdt jeg 50-årsfødselsdag.
- Nå da. - Lasse? Kiggede du?
Han er ikke så glad for højder.
Okay. Et forsvundet skrin og en forsvunden ring. Hvad er forbindelsen?
Von Broms. Alle tre har en ring.
Werner talte om en legende. At ringene må høre sammen.
"Alle eller intet" stod der i Werners ring.
"For at åbne skrinets tag, kræves blot denne ringe sag."
"Ringe sag".
Tænk, hvis ringene er nøglerne? Se her. Tre fordybninger.
- Og tre ringe! - Der skal tre til at åbne skrinet.
Werner sagde, at Julia vil have sine penge tilbage. Hun tog måske hans ring.
Og skrinet.
KI. 20.30 gik Ronny ud i køkkenet. Julia sneg sig måske ud og tog skrinet.
Jeg har ingen penge til regningerne. Vi må berede os på, at det ikke går.
Vi må vel lukke for det hele eller rive kirken ned.
- Har du set Julia og Richard? - Ja. De gik hen på hotellet.
- Børn? Bærer I bud om gode nyheder? - Vi har ikke fundet skrinet.
- Men vi ved, hvordan man åbner det. - Gør I?
Julia, Richard og Werners slægtsringe.
Det havde været en sensation, men vi har ikke engang et skrin at åbne.
- Ja, Roland? - Jeg er lidt sulten.
Har du brug for mig, eller må jeg gå til frokost?
- Selvfølgelig, Roland. Spis din mad. - Hej.
Åh, Roland. Hvordan skal han klare det her?
Han er 14. generation kirketjener i kirken.
Der har altid været en Svensson her. Han elsker kirken.
Vi skal finde skrinet og udstille det.
Indtil vi får penge ind, så du kan renovere kirken.
Velsignede børn.
- Vi tjekker, om Julia er på hotellet. - Se der.
Ja... Vær venlig at se dig for.
Har I pengene? Jeg løber en stor risiko. Ingen må opdage det, vel?
Ja. En fornøjelse. Ja. Meget fint. Ja.
Vi siger... Ja. Alt godt til dig og din familie.
- Maja. Lasse. - Hej, Dino.
- Hvad er der galt? - Er der sket noget?
Om der er sket noget? Kærlighed. Amore, Lasse. Amore.
- Mener du Sarah? - Ikke råbe.
Se på hende. Sikke en prinsessekage hun er.
En perfekt skummet cappuccino. En vidunderlig mandelkiks.
Sarah Bernhardt. Min Sarah Bernhardt.
Da jeg fandt ringen på gaden, blev jeg klar over, hvad jeg skulle.
Hvor er den flot.
Den er flere hundrede år gammel. Og unik. Ligesom Sarah.
- Hvad er det for et underligt mærke? - Symbolet på evighed.
Jeg vil lægge mig på knæ. Og jeg vil synge en sang.
- Synge? - Ja. Min egen sang.
Du selv har skrevet? Held og lykke, Dino.
- Held og lykke, Dino. - Tak.
Sarah, vil du bli' min?
- Er Julia von Broms her? - Ja. Hun kom for noget siden.
- Hvilket værelse? - 248. Hvorfor?
- Vi skal tale med hende. Nu. - Hun vil ikke forstyrres.
- Det er v... - Hun var bestemt, hvad det angik.
- Det er totalt vigtigt. - I må vente.
Vi må finde ud af at komme forbi Ronny.
- Hej. Sjovt at se dig igen. - Du er praktikant. Du skal vaske op.
- Der var et vigtigt møde... - Hov. Jeg tabte dem vist. Undskyld.
Hvad laver I? Praktikant, hjælp mig. Det er praktisk arbejdserfaring.
Hallo?
Det var sidste gang. Det er helt umuligt at få hjælp her.
248, ja.
Room service.
Room service!
Så kommer jeg ind her!
Hallo? Hallo, det er room service!
Aldrig får man drikkepenge i det her land.
Ikke noget dårligt lift.
Hallo?
Er her nogen?
Hallo?
Blomsterbuddet.
- Gustent. - Ricki Bee.
Maja! Der ligger en under sengen.
Røveri! Overfald! Den afskyelige bandit! Han tog min ring.
- Din ring? Hvornår? - Lige nu.
Og den gigantiske blomsterbuket gik til angreb på mig!
Politimester? Du må hellere komme over på hotellet nu.
Julia er blevet overfaldet. Det er godt.
Hvad er det her for en gangsterbule?! Først skrinet, så min ring.
- I Valleby fanger I jo altid tyven. - Det gør vi også.
Kun en ring tilbage. Vi må standse tyven, før han får fat i den sidste.
- Hvad taler I om? - Werners ring er også blevet stjålet.
Det betyder jo, at... Richard. Tænk, hvis banditten også overfalder min søn.
- Vi tjekker ham. - Hallo, vil I bare efterlade mig her?
Viklet ind i et ulækkert gammelt mø...
Politimesteren kommer snart.
- Richard! Luk op! - Han hører os nok ikke. Han øver sig.
Dirk.
Luk op. Richard.
Det er sådan her Richard "øver".
- På repeat. Samme fejl igen og igen. - Der forsvandt hans alibi.
Jeg er på vej. Jeg tager en taxa. Ja, jeg har alt, hvad jeg skal bruge.
Nemlig. Kontant, gerne. Godt. Så ses vi. Hej.
- Nej, taxaen. - Hvis han kører, finder vi ham aldrig.
Ram hans taske.
- Du har kun en chance. Ånd ud... - Ti stille, så jeg kan fokusere.
Yes!
- Her er han. - Hvad laver han her?
Sælger skrinet, selvfølgelig. Spørgsmålet er bare hvorfor.
Hej, skat. Ja. Han er her i huset nu.
Helt utroligt. Helt utroligt. Ja.
At vi kunne få ham hertil. Nej, det var ikke billigt. Nej.
- Hun bliver så glad. - Mor, kom nu.
- Ja, skat? - Mor.
Jeg må løbe. Kys. Jeg ringer senere.
- Har du hævet penge? - Ja.
Jeg giver dem til ham. Det er så spændende. Det er helt vildt!
Hvad er det her? Hvor er skrinet? Og ringene?
- Det her ligner... - Ricki Bee?
Er det Ricki Bees taske?
- Hvad skal vi gøre? - Stille.
- Richard? - Min taske. Har I taget min taske?
- Din taske? Den er jo Ricki Bees. - Ja.
- Og? - Det vil sige, at...
At det er mig, der er Ricki Bee. Lov mig, at det bliver mellem os tre.
- Hvorfor det? - Hvorfor tror du?
- Alle elsker jo Ricki Bee. - Ikke alle.
Julia?
Mor kan kun lide Richard von Broms.
"En rigtig von Broms beskæftiger sig ikke med pop." Hun hader Ricki Bee.
- Vær ikke så sikker på det. - Jeg skjuler mit ansigt med den her.
Hold.
Det ville knuse mors hjerte, hvis jeg forlod Von Broms Duo.
Ligesom Werner gjorde.
- Gled du under koncerten i går? - Ja.
- Kan du så spille violin? - Nej.
Jeg har ikke sagt noget til mor. Von Broms Duo aflyser aldrig en koncert.
Hun får det at vide før eller senere.
- Kommer han ikke? - Vi har jo betalt. Han kommer.
Jeg glider. Fansene venter.
Hvad venter I på? Skal I bare stå der?
Flyt jer. Det er min fest.
Tæt sammen vi går overalt
Du og jeg løser alt
på vor vej, vi kører vildt
Stol på os, når der er kaos
Mor, mor, han krammer mig.
- Hvor var du god! - Ja, virkelig god.
Sjovt. Nu skal jeg skifte til til Von Broms Duo-koncerten.
- Hvor er min taske? - Det ved jeg ikke.
- Sure bacon. Min... - Jeg tror, jeg ved, hvor den er.
- Andre end os har været her. - Tyven har alle tre ringe og skrinet.
- GPS'en. - Min ring. Den lå i tasken.
- Mor bliver stiktosset. - Nu har vi dig.
- Vi har ham. - Hvad så med mig?
Hvor skal han hen?
- Han standser. - Han vender om.
- Der. - Nej. Forkert retning. Han kommer der.
Der er I jo. Hej. Jeg har taget mig af Julia. Hun var edderspændt rasende.
Og alligevel smuk. Men jeg fik beroliget hende. Hun var urolig...
- Hvad er det? - Den er vores.
- Nej. - Har jeg overset noget?
Ja. Kom.
Fantastisk. Lige, hvad jeg trængte til at høre en dag som i dag.
Helt utroligt, Richard. Endelig er du blevet ét med musikken.
- Tak, Julia. - Werner?
- Julia. - Det var uventet.
Har du stadig den gamle violin? Jeg troede, du havde solgt den.
Sælge den? Aldrig. Hvordan lød det? Stadig verdensklasse?
Jeg har opført mig lidt... du ved, men må jeg spille med igen?
- Så det er derfor, du er i Valleby? - Ja. Nej, nej. Ja. Nej.
Du svigtede mig, Werner. Du efterlod mig hos en lastbilchauffør!
Det var dumt. Jeg beder om en chance til. Skal vi sige, at vi kører?
Det, du gjorde, var utilgiveligt. Og du har aldrig bedt om forladelse.
Nej, men jeg gør det nu. Nu står jeg foran min søster og beder om... det.
- Om hvad? - Om det. Jeg beder om det.
- Jeg kan ikke høre noget. - Det, du ville have, jeg bad om.
- Så bed om det, da. - At jeg er meget... Og beder om f...
- Og beder om... - Jeg kan intet høre. Hvad siger du?
- Det, du ville have, jeg bad om. - Hvad siger du? Jeg kan intet høre.
Jeg sagde, at jeg beder om forl...
Det, du gjorde, var utilgiveligt, Werner!
Så det er ikke nu, jeg kan bede om en hund? Korttidslån?
Næ. Eller 50 dask? Hvis du har en mad... Næ.
Glem det. Jeg er ikke sulten.
Vi prøver igen. Hvad har vi?
Intet skrin. Ingen ringe. Kun tre mistænkte, som ikke er så mistænkte.
Ja. Werner har ikke taget skrinet. Han vil bare spille med Von Broms Duo.
Richard var det ikke. Han havde koncert som Ricki Bee.
Hvad? Ricki Bee? Er det ham, der er Ricki Bee?
Og Julia? Hvad lavede hun i går aftes?
Jeg tror, jeg ved det. Ricki Bee-koncerten.
Var hun til koncerten? Så har alle tre et alibi. Tilbage til start.
Men... hvem er så tyven?
Præst? Præst.
- Ja? - Vi skal øve. Sammen med organisten.
- Roland? - Ja. Nu.
Nu? Nå. Er han ikke her? Jeg ved ikke, hvor han kan være.
Så sørg dog for at finde ham. Vi skal øve os, før publikum kommer.
Ja. Jeg finder ham. Roland?
Hvor svært kan det være? Du godeste... Så, min elskede. Nu er vi her.
En gang til.
Hvad laver du dog? Hvorfor gør du det der?
Du burde lyde bedre efter at have øvet så meget. Du lyder jo som... Føj.
- Jeg kan ikke. - Hvad kan du ikke?
- Spille. - Hvad siger du?
Jeg gled og forstuvede tomlen. Det gør for ondt, når jeg spiller.
Men kære barn. Hvorfor har du ikke sagt noget?
Jeg har prøvet! Men du lytter jo aldrig.
Du bliver bare vred det sekund, man gør noget den mindste smule forkert.
Men er... Er jeg...?
Er jeg virkelig så slem?
Lidt, måske. Ja.
- Nej... Fy føj, hvor er jeg slem. - Faktisk forfærdelig.
Jeg er meget ked af det, men vi må aflyse.
Von Broms Duo har aldrig aflyst en koncert og vil aldrig gøre det.
Vi skal løse problemet. Nej, jeg skal løse problemet.
- Værsgo. - Ja... Jeg har ikke min tegnebog...
- Den er fra mig. - Og den her er fra mig.
- For den smukke musik. - I er fine mennesker.
- Bare jeg kunne gøre noget for jer. - Det behøves ikke.
- Hvor fint... - Jo.
- Der er noget, du kan gøre for mig. - Så vil jeg have penge for det.
- Hvis du... - Werner.
Julia?
Hej.
Hvad har vi overset?
- Glasset. - Hvad?
- Glasset? - Vi fandt glasskår uden for kirken.
Ved et indbrud burde glasskårene have ligget indenfor. Ikke udenfor.
- Tyven var altså allerede i kirken? - Nemlig.
Hvem var der?
Præsten kan det ikke være. Hun var låst inde i et skab.
- Blodet på glasset. Tyven skar sig. - Roland blødte fra hånden.
- Roland var jo bundet. - Men ikke helt.
Han havde næsten fået rebene løsnet, da vi fandt ham.
- Han foregav at være bundet. - Så vi skulle mistænke en anden.
- Bandt han sig selv? - Ja. Det var sådan her:
Da han havde låst præsten, gemte han skrinet. Så bandt han sig selv.
Hvad? Nej, hvorfor skulle Roland...? Han elsker jo kirken.
Han ved alt om kirken og burde kende til legenden om ringene.
Nu har han alle tre ringe og kan åbne skrinet.
Vent der.
Roland. Kom ud. Vi ved, at du er der.
Flyt jer!
- Nøj. - Se.
Gustent. De ligner alle sammen Roland.
- Hvor forsvandt han hen? - Det ved jeg ikke.
- Der er han. - Roland. Stands.
- Hvordan gør vi? - Skal vi dele os op?
I går i den retning, så tager jeg den her.
- Han løber derop. - Roland, stands. Det er farligt.
- Lasse, skynd dig! - Jeg tør ikke kigge.
Maja, pas på!
Nej!
Maja!
Maja! Maja!
- Lasse! - Maja!
Lasse! Hjælp!
- Jeg kommer! - Lasse! Lasse!
Lasse, skynd dig.
- Lasse! Lasse, skynd dig! - Jeg kommer!
Jeg kommer! Her, tag min hånd! Tag den, Maja!
Jo. Jeg hjælper dig. Stol på mig.
Jeg hjælper dig.
Ved du hvad? Du kiggede.
Nej...
- Opgiv det, Roland. - Tag mig bare.
Alt er alligevel helt meningsløst.
Ringene gjorde ingenting. Skrinet er lige så låst som altid.
Hvorfor gjorde du det?
Du hørte dem vel? Grådige, egoistiske mennesker.
De ville bare tage skrinet og skride. Lade kirken forfalde.
Du tog altså skrinet for at redde kirken?
Den er mit hjem. Og har været min families hjem i 250 år.
Jeg ville ikke have noget selv. Jeg ville skænke skrinets indhold anonymt.
Men nu er det lige meget. Tag det. Det er alligevel umuligt at åbne.
Det burde jo fungere på en eller anden måde.
- Det sidder vist fast. - Jeg sagde det jo.
- Nå. - Hvad...? Ja.
Så gør vi det på den gode gamle måde.
Nej, Maja!
Hvad?
- En lås til. - Hvad er det der?
- Det ligner et liggende ottetal. - "Ellers skatten for evigt forgås."
- Eller symbolet på evighed. - Dinos ring!
- Her. Hold den. Vi kommer tilbage. - Det ligner...
Hvad er der, Dino? Sig det nu. Hvad sker der?
Sarah, min Sarah, fra og med dag et
har jeg elsket hvert blik, hvert smil, du har le'
På en usikker jord, så ved jeg blot dette:
Af alle på jorden så er du den rette
Så derfor skal lyde på knæ mit bønskrift:
Sarah Bernhardt, skal vi to bli' gift?
Ja. Dino... Si, si.
Tak, Dino og Sarah. Og undskyld.
- Er det den? - Ja.
- Vi skal låne den. Vi har skrinet. - Hvad?
- Og ringene. - Kom! I skal komme.
Min ring. Min musik. Min Sarah.
Jeg behøver ingen ring for at bevise, at mit hjerte tilhører dig.
- Roland, vi har den. - Ja.
- Se. - Min ring? Hvor har I fundet den?
- Din ring? - Ja. Det er min gamle slægtsring.
Den har været i familien Svenssons eje, siden kirken blev bygget.
Det siges, at den var en gave fra Alexander von Broms.
Hvordan havnede den hos Muhammed Karat?
Jeg solgte den for en måned siden til ham -
- og skænkede pengene anonymt til renoveringen af orglet.
Var det dig, Roland?
Ja. Jeg er ked af al den ballade, jeg har lavet.
- Men jeg ville redde kirken. - Kære Roland. Det er os, der takker.
Vi tænkte kun på os selv, men du tænkte på at redde vores forfaders værker.
Roland Svensson, vi takker dig. Sig tak.
Nej, nu gjorde jeg sådan igen. Tak, Roland.
- Ja. Tak, Roland. - Ja. Tak, Roland. Tak, tik, tak.
Hør, skal vi ikke åbne det nu?
Goddag. Jeg hedder Alexander von Broms.
En båndoptager? 250 år, før båndoptageren blev opfundet.
Tillykke med, at I har fundet mit skrin.
I har holdt sammen som familier og venner -
- von Broms og familien Svensson. "Alle eller intet."
Nu har I fået noget foran jer.
Hvad er det?
Hvis I er min gave værdige, ved I, hvad I skal gøre med den.
Held og lykke og farvel.
Det er musik.
- Er den 250 år gammel? Swinger. - Øreguf.
- En ny von Broms-melodi? - Den må være meget værdifuld.
Nej. Jeg er ked af det. Den er desværre ikke noget værd.
Ikke nok til at redde kirken. Så er det vel forbi nu?
- Hallo? - Koncerten.
Vi skal lukke publikum ind.
Giv os lige fem minutter.
- Er du sikker? Kan du virkelig spille? - Ikke mig. Men Werner.
- Wow. - Ja, der er lidt wow over det.
Vi skifter vel navn til Von Broms Trio?
Nej, det behøves ikke. Jeg vil køre med det her i stedet.
Richard, du aner ikke, hvor stolt jeg er af dig. Jeg elsker Ricki Bee.
Også mig. Slå til, Ricki Bee.
"Er du min gave værdig, vil du vide, hvad du skal gøre med den."
Jeg har en ide. Kom.
En varm velkomst her til denne sidste aften sammen i Valleby kirke.
Lad os med et stort bifald hilse Von Broms Duo velkommen.
Tak. Tak skal I have. Vi har en overraskelse.
Vi vil fremføre et nyt værk -
- komponeret af den store Alexander von Broms.
Maestro.
Værsgo.
Finger.
Jeg tror, jeg forstår det! Spil videre!
Hvad er det så nu, jeg har overset?
Tekster: Amalie Foss www.undertext.se